Чому столицю з Харкова було перенесено до Києва, відповів історик
До 1934 року московити зробили все можливе, щоб переламати хребет опозиції та українській нації, яка на той час майже втратила здатність до опору.
![Сергій Коваленко](https://i-ua.tv/img/790x450/b/serhiikovalenko-4a68aabd.jpg)
Про це під час ефіру заявив незалежний дослідник історії України Сергій Коваленко.
«Столицею заведено вважати центри незалежних держав. А УРСР важко назвати незалежною державою. Особливо в період до 1934 року. Йдеться про резиденцію окупаційної адміністрації, яка перебувала до 1934 року у Харкові, а потім перемістилася до Києва. Тоді УРСР на паперах була державою зі своєю Конституцією, але насправді такого не було. Коли було проголошено УНР 20 листопада 1917 року, а 22 січня її було вже проголошено незалежною державою. Відтоді акт незалежності робить Київ першою столицею. Тоді в Києві відбувався всеукраїнський з’їзд рад, який мав підтвердити легітимність УНР від 20 листопада. Не погодилися з цим представники російської комуністичної партії, які також брали участь у цьому з’їзді. Однак вони відмежувалися від цього з’їзду, приїхали до Харкова, провели з’їзд своєї партії та проголосили свою республіку у Харкові. Однак московити претендували на Київ «, — каже історик.
За його словами, московити завжди розуміли, що в історичній свідомості, зокрема, в європейській історичній свідомості, столичний статус має отримати Київ через стару тисячолітню історію державності. А Харків — це тимчасово.
«У 1919 року була друга спроба московії перенести столицю до Києва. Однак в Києві була жорстка опозиція і перебувати уряду московії в столиці було небезпечно. Тому у 1920 році московити вирішили ці експерименти не продовжувати та залишитися у Харкові. Уряд срср був схожий на театральну трупу, яка постійно гастролює. Тому вони вирішили цього більше не робити та проголосили Харків столицею. А до 1934 року московити зробили все можливе, щоб переламати хребет опозиції та українській нації, яка на той час майже втратила здатність до опору. Була знищена опозиція, інтелігенція, а голодомором українців довели до рабського стану. Тож у 1934 році було прийнято рішення про переведення столиці. Тобто московити відчували спротив від українців до 1934 року. А у 1934 році вони відчули себе переможцями. Для цього була проведена масштабна чистка, а голодомор став останньою фазою. Це звичайна концепція московщини», — резюмує історик.